Інституційна модель регулювання оціночної діяльності в Україні: сучасний стан і європейський вектор розвитку - Беззубов, Д. О. (Вісник Пенітенціарної асоціації України, 2025)
У статті розглядається інституційна модель регулювання оціночної діяльності в Україні в контексті публічного управління та правового впливу з боку спеціалізованих органів виконавчої влади. Окреслено компетенції, повноваження та проблеми взаємодії таких органів, як Фонд державного майна України, Мінекономіки, Мін’юст. Здійснено порівняльний аналіз з моделями країн Європейського Союзу. Обґрунтовано необхідність гармонізації нормативної бази з європейськими стандартами (IVS, EVS), удосконалення процедур державного контролю, професійного саморегулювання та цифрової верифікації результатів оцінки. У статті також досліджується сучасна інституційна модель регулювання оціночної діяльності в Україні як важливий компонент публічного управління у сфері економіки, управління майном, оподаткування та адміністративних процедур. Обґрунтовується, що оцінка майна в публічному праві не є лише економіко-технічним процесом, а виступає складовим елементом реалізації владних повноважень, прийняття управлінських рішень та досягнення цілей національної економічної та правової безпеки. Зосереджено увагу на аналізі структури інституційної взаємодії між ключовими суб’єктами – Фондом державного майна України, Міністерством економіки, Міністерством юстиції, Державною податковою службою України, органами місцевого самоврядування, а також саморегулівними організаціями оцінювачів. Розкрито правову природу та межі повноважень кожного з них, виявлено розпорошеність юрисдикцій, дублювання функцій та відсутність єдиного адміністративного регламенту у сфері оцінки. Особливу увагу приділено аналізу ключових загроз ефективності регулювання, фрагментарності законодавства, суперечливості публічного контролю, відсутності цифрової верифікації звітів, низького рівня нормативної стабільності та ризиків адміністративного втручання. На підставі зіставлення з європейськими моделями (IVSC, RICS) визначено вектори модернізації регуляторної системи в Україні. Запропоновано шляхи удосконалення інституційної моделі кодифікація процедур, підвищення прозорості та відповідальності органів саморегулювання оцінювачів, цифровізація системи оцінки, зміцнення антикорупційних і процесуальних гарантій. Зроблено висновок, що європейський підхід вимагає не стільки централізації, скільки процедурної єдності, відкритості та легітимного делегування владних повноважень професійному середовищу.