ПРАВОВА ПРИРОДА СОЦІАЛЬНО-ТРУДОВИХ ПРАВ ГРОМАДЯН В СУЧАСНИХ УМОВАХ - Зіноватна, І. В. (Вісник Пенітенціарної асоціації України, 2025)
З’ясовано, що правова природа чогось, зважаючи на етимологію та індивідуальні наукові тлумачення, – це сукупність головних, фундаментальних, центральних властивостей, показників, характеристик та аспектів відповідного явища, інституту або об’єкту, що визначають його місце і значення в правовій системі держави та роль в суспільно-правових відносинах. Правова природа завжди унікальна та неповторна, адже відноситься до конкретного або групи однорідних юридичних явищ, наприклад, прав людини у сфері праці. Відмічено, що конституційний характер соціально-трудових прав, як особливість їх правової природи, передбачає: по-перше, їх декларування в нормах найвищого за своєю юридичною силою законодавчого акту, який є базисом правової системи та державного устрою всієї країни; по-друге, визначення особливої цінності соціально-трудових прав, як невід’ємної частини предметної орієнтованості діяльності держави та державних органів, що забезпечують дотримання та реалізацію прав людини всіма доступними засобами та способами; по-третє, наявність спеціальних гарантій та механізмів захисту соціально-трудових прав; по-четверте, стабільність та незмінюваність досліджуваного різновиду людських прав, а також неможливість звуження їх змісту нормами іншого законодавства України. Встановлено, що правова природа соціально-трудових прав виражена в наступних складових, по-перше, конституційному характері останніх; по-друге, їх суб’єктивній властивості, тобто, індивідуальній приналежності фізичним особам як частини їх правового статусу; по-третє, соціальному характері вказаних прав; по-четверте, існуванні публічно-правової складової забезпечення та захисту даної системи прав від порушень. Дослідження правової природи показало суттєву відмінність соціально-трудових прав від інших людських правомочностей, які органічно поєднують в собі публічну та приватну сторони, а, отже, мають цілком унікальну сутність.